Alt, hvad jeg ved
ved jeg, alene fordi jeg elsker
Lev Tolstoj, "Krig og fred"
JASNAJA POLJANA TOLSTOJS GODS, 1910
Lev Tolstoj,
forfatteren til "Krig og Fred" og "Anna Karenina",-
-er verdens mest berømmede forfatter.
Elskede...
Han forsager personlig ejendom og prædiker passiv modstand.
I visse kredse betragtes han som en levende helgen.
Min elskede...
Han vier al sin tid til at udbrede sin nye doktrin,-
-og sammen med vennen Vladimir Tjertkov-
-grundlægger han tolstojanerbevægelsen.
MOSKVA BEVÆGELSENS HOVEDKVARTER
Men sex...
De er jo kun 23.
Det er ikke nogen nem alder at være afholdende i.
Tolstoj er modstander af seksuelt samkvem...
Han foragter det.
Jeg skal undlade at træde i det,-
-men i sommer skaffede jeg ham en tjener,-
-der besvangrede to tjenestepiger i en vis fart.
Han blev meget vred.
Det sker ikke for mig. Jeg lever som vegetar.
Jeg lever i cølibat.
Og er vegetar.
Kære ven... At blive Tolstojs privatsekretær-
-er en meget stor gave.
Vladimir Grigorjevitj, jeg er klar over, hvor stort et privilegium
-denne stilling udgør.
Men som tolstojaner er jeg blevet så ivrig efter at lære,-
-efter at diskutere ideer og at forædle selve min sjæl.
Vi har et stort arbejde foran os, hvis vi skal udbrede hans ord til folket.
Vi? -Ja, vi.
Hvis vi kan udbrede budskabet om passiv modstand...
Forestil Dem det.
Tusindvis af jævne russere...
der gør op med flere hundrede års politisk og åndeligt åg.
I sandhedens og frihedens navn. -Netop, ja.
Men der findes stadig rigtig mange fjender.
Fjender? -Kom med.
Tsarens politi.
De vil blive skygget, når De går herfra.
Og kirken søger med vold og magt at vinde ham tilbage.
Og så er der selvfølgelig grevinden.
Hendes forkærlighed for personlig ejendom-
-og utilslørede kritik af vores bevægelse.
Sagen er den,-
-at han har brug for en mand af Deres intellektuelle formåen omkring sig.
Jeg får stadig ikke lov at tale med ham.
Jeg bliver holdt i husarrest.
Jeg har endnu en opgave til Dem, kære ven.
De skal føre dagbog for mig.
Jeg vil vide, hvad der foregår i Jasnaja Poljana.
Hvem besøger godset?
Tales der om ophavsretten til hans værker?
Har de nogen kontakt til kirken?
Og alt, hvad grevinden siger.
Alt? -Hun er yderst farlig.
Held og lykke, min dreng.
Og husk på, hvad jeg har sagt.
Skriv alting ned.
Kør!
Godmorgen, fru grevinde.
Filmer du? -Ja.
Fru grevinde?
Om så mit hjerte går i stå, skal jeg ud at ride i dag.
Deres puls er mit ansvar.
Nej, det er mit. -Udmærket.
Hvis De absolut skal ride, må De tage overtøj på.
Det er koldt.
Det er dog for galt! Disse mennesker er snyltere.
Grevinde Tolstoj og hendes mand er blevet som fremmede for hinanden."
Selv i Paris sladres der
"De har ikke fælles syn på religion og politik."
Er det måske forkert?
Det kommer ikke omverdenen ved.
Hvorfor skriver De alt ned,-
-hvad vi siger?
Dusjan Petrovitj, nu tager De notater igen.
Leovosjka, skal du absolut gå sådan klædt?
Hvordan? -Som en anden fårehyrde.
Det er ikke for at genere dig.
Du er greve, for syv sytten.
Hvor skal du hen, min elskede?
Ud at ride med Sasja.
De glemmer Deres overtøj!
Nu pylrer De om mig, Dusjan.
TELJATINKI TOLSTOJANSK KOLLEKTIV
Teljatinki blev grundlagt af Vladimir Grigorjevitj-
-som et center for bevægelsen.
Her er vi alle sammen lige i henhold til Tolstojs lære.
Her råder friheden.
Det er en pragtfuld dag.
Ja, men dyrekøbt.
Redskabsskuret.
Der er mødelokalet, og det her er fælleshuset.
God eftermiddag. -Goddag.
Man venter Deres ankomst på Jasnaja Poljana i morgen tidlig.
De skal tidligt af sted. Rejsen tager to timer.
Jeg ser frem til det. Ja, De er heldig.
Vi er alle sammen misundelige.
På gensyn i morgen tidlig.
Hvis vi lever så længe.
Og ud
Ind...
Kom ind.
Jeg har et glas te med til Dem. -Det er venligt af Dem.
Det er Deres første dag her.
Nyd den.
Har De mødt Sergeijenko?
Ja, i går aftes.
Hvad synes De om ham?
Han virkede meget oprigtig.
Tak.
Synes De virkelig det? -Jeg synes...
Jeg er kun lige ankommet. Hvad var det, De hed?
Masja. Men De bør stadigvæk sige, hvad De synes.
Ikke kun om ham.
Det bør vi alle sammen.
Undskyld.
Tak for teen.
Han er en sur, gammel stivstikker,-
-men, ja, han er oprigtig.
Hallo?
Undskyld...
De der.
Er De den nye sekretær? Ja.
Valentin Fedorovitj Bulgakov.
Far er ikke hjemme. De kan vente på hans arbejdsværelse.
Hvor det dog glæder mig at se Dem.
Hvor det dog glæder mig.
Prosit. -Undskyld. Jeg er dybt beskæmmet.
Jeg har det med at nyse, når jeg bliver nervøs.
Vladimir Grigorjevitj har skrevet og fortalt mig om Dem.
Pyt med det. Jeg har mere brug for Deres hjælp.
Mit manifest mod styret er hårdt arbejde.
De begår overgrebene hurtigere, end jeg kan nå at dokumentere dem.
Og så er der min nye bog.
Den fortalte Grigorjevitj mig om.
De siger, at alle religioner deler fælles sandheder.
Nej, én sandhed.
Ét enkelt fælles princip. Kan De gætte, hvad det er?
Kærlighed. Kærlighed.
Ganske enkelt.
Men lad mig høre lidt om Dem.
Hvordan har De det, og hvordan gik rejsen?
Sid ned.
Jeg blev født på den sofa. Nej, sid nu ned.
Jeg selv, min bror, mine børn...
Fem-seks af dem, i hvert fald. Lige netop her.
Tillykke.
Jeg har læst Deres essay.
Går det fremad med arbejdet?
Hvad er der galt, min dreng?
Jeg har gjort Dem ked af det.
Var det sofaen? Det er jo bare en sofa.
Sofaen er pragtfuld.
Jeg er meget lykkelig.
De er meget god mod mig.
Jeg er slet ingen,-
-og De er Lev Tolstoj.
Og så spørger De til mit arbejde...
Jeg henter et glas te til Dem.
Nu skal De hvile Dem.
For der venter arbejde, som vi to skal udføre sammen.
Ja.
Ja...
Denne maskine, den er virkelig forunderlig.
Mor, disse mennesker har intet.
Bønderne er ikke fattige, fordi de mangler jord,-
-men fordi de fattes viljestyrke og drikker for meget.
Jeg taler ikke for, at de skal gives land.
Privat ejendom er netop problemet.
Vi burde give vores væk. -Til hvem dog?
Præcis. Det er latterligt.
Du tror, at fattigdom gør bønderne til bedre mennesker.
Jeg tror på, at rigdom korrumperer os alle.
Det er en af bevægelsens grundsten.
Åh, fri mig for jeres bevægelse.
Hvis bønderne havde penge,-
-ville de ikke omgive sig, som vi gør,-
-med lakajer, der koster 10 rubler om måneden.
Nej, de ville bruge pengene på sprut og skøger.
Valentin Fedorovitj,-
-hvad mener De?
Tror De, at folk 50 år ude i fremtiden vil spise,-
-mens voksne mænd render for at gøre deres mindste bud?
Godt sagt.
Prosit. -Hold op med at tage notater.
I tror, han er den genfødte Kristus, ikke?
Det tror han selv.
Jeg tror ikke, at Lev Nikolajevitj er den genfødte Kristus, men...
Men hvad?
Jeg tror, han er en profet.
Gud taler gennem ham.
Jeg kan høre det på tonefaldet.
Det er intet under, jeg føler mig ensom. Jeg er omgivet af tåber.
Nu er du latterlig. -Er jeg det?
Jeg skal lægge øre til jeres snak om kærlighed, Gud og lighed,-
-vel vidende,-
-at den gavmilde greve vil forære alt, hvad vi ejer, væk.
Hvorfor holder du ved med den snak?
Hvorfor skal vi tjene på det arbejde, jeg udfører nu?
Det har kun til sigte at gavne folket.
Hold op med at skrive!
Hold så op med at skrive!
Tillad mig at demonstrere min gave.
Den er aldeles storartet.
På samme måde som et udsultet samfund ...
Det er jo Deres stemme.
Det er Deres stemme.
Det er jo vidunderligt!
Det er irriterende.
Den vil blive fortrængt af en anden storartet opfindelse.
I må have mig undskyldt.
Lev Nikolajevitj er desværre lidt af en maskinforagter.
Det var bedre.
Det lyder dejligt.
Det lyder såre dejligt.
Taler Deres forældre ofte så bryskt til hinanden?
Mor forstår ikke min fars mål,-
-nu da hans forfatterarbejde kommer i anden række.
Hans interesse for det åndelige er hende meget imod.
De har skændtes om det i årevis.
Hun gør det sikkert i bedste mening.
De er en nydelig, ung mand. Klare øjne og kønne træk.
Flot på en særpræget måde.
Tak, fru grevinde.
Kald mig Sofija Andrejevna.
Vi holder ikke på formalia her, som De måske har bemærket.
Mange unge mænd-
-spolerer deres udseende med et udsvævende liv, men De...
De er en sand tolstojaner, det kan jeg se.
Tak. Jeg må indrømme, at jeg beundrer Deres mand dybt.
Storartet.
Herligt. Det kan han godt lide.
Hans ideer er så smukke. Social retfærdighed er...
Han er meget taknemmelig for Deres hjælp.
Det har overrasket ham,-
-at en ung mand som De kan være så flittig.
Da han var i Deres alder, lå han og horede løs i Kaukasus.
Han skrev det hele ned.
Han gav mig endda et afskrift, så jeg kunne læse alle detaljerne.
Mere syltetøj? -Ja tak.
Har De læst "Krig og Fred"? -Ja, mange gange.
To gange.
Da Lev skrev på den... Det er mange år siden.
Længe før Tjertkov skabte det uhyrlige Teljatinki-
-med al dets falske religion og revolutionære nonsens.
Hvad synes De i øvrigt om Tjertkov?
Han er en...
Han har givet mig en stor mulighed.
De kan vel se, han er en opblæst nar?
En opportunistisk, puritansk idiot.
Det har været en lise at få ham buret inde i sit hus.
Da han skrev på den tilbage i 60'erne,-
-kom han hver dag med sider, jeg skulle renskrive.
Jeg var den eneste, der kunne tyde hans håndskrift.
Jeg har faktisk renskrevet "Krig og Fred" seks gange.
Og jeg forstod hans hensigter.
Hver eftermiddag drak vi te og diskuterede ændringer.
Jeg kunne sige:
"Sådan ville Natasja da aldrig tale til prins Andreij".
Eller: "Her er Pierre for enfoldig. Han er ikke nogen idiot".
Den slags ting.
Men jeg tæller ikke længere.
De må hjælpe mig, Vladimir Fedorovitj.
Valentin Fedorovitj.
Jeg plejer blot familiens interesser.
Selv kunne jeg nok holde det ud,-
-men jeg kan ikke lade dem stjæle det, mine børn skal arve.
Det kan jeg ikke tro, at der er nogen, der ønsker.
Tyveri er tolstojanismen stik imod.
Jeg har en gave til Dem.
Det er en dagbog.
Alle og enhver bør føre dagbog.
Ja, det er meget populært her.
Nu driller De.
Men jeg har tillid til, at De vil skrive sandheden.
Det bliver måske ikke så nemt.
Nu lyder De som dem fra Teljatinki.
De skal bare skrive, hvad De ser omkring Dem.
Hvad De ser.
Er De færdig for i dag?
Han havde ikke brug for mig i eftermiddag,-
-så jeg tænkte at jeg ville tage herned-
-og give et nap med.
Lev Nikolajevitj mener selv, han er frisindet,-
-men han bryder sig ikke om, at kvinder skal udføre hårdt arbejde.
Synes De, det er reaktionært? -Nej,
Jeg synes, det er kært.
Jeg synes, De er reaktionær.
Hvad taler De om, når De er sammen med ham?
Vi...
Hvorfor rødmer De? -Det gør jeg heller ikke.
Vi taler om mig.
Gør I det? -Ja.
Han vil høre om min familie og min opvækst.
Mit forhold til Gud og til kvinder...
Og hvad er så det for nogle forhold?
Det går, det går.
Flot klaret.
Jeg havde en elsker, før jeg kom hertil.
Han var rektor på skolen, hvor jeg underviste.
Han var gift.
Lykkeligt gift. Det var besværligt.
Vi kunne kun elske på skolen.
På skolen?
I gymnastiksalen, når pigerne var gået.
Der kan man bare se.
Har jeg forarget Dem? -Nej.
Nej, jeg synes... Jeg sætter pris på Deres ærlighed.
Men De misbilliger mig.
Det kan jeg se på Dem. Overhovedet ikke.
Jeg synes, at seksuel adfærd og-
-samleje...
Hvordan to mænd eller to kvinder-
-eller mænd, kvinder-
-og dyr kombinerer deres kønsorganer,-
-det tager jeg helt afslappet.
Hør lige Dem selv.
De er en værre træmand.
Ligesom Sergeijenko. Hvorfor skulle man ellers have ansat Dem?
Det er urimeligt sagt. -Muligvis, men det er sandt.
Nu kan det være nok.
Jeg går min vej. -Gør, som De vil.
Valentin Fedorovitj...
Ja?
De glemmer Deres hest.
Ja.
Hvor er far?
Jeg drømte i nat om en tatarpige, jeg kendte under krigen.
En, som døde?
Næ nej. Bare en pige, jeg havde samleje med.
Af og til gjorde vi det to gange om dagen.
Prosit.
Jeg glemmer aldrig vores tid sammen.
Vore kropsstillinger og den måde, hun smagte på.
Det er længe siden. De må ikke pine Dem selv.
Pine? De må virkelig være jomfru.
Det forsøger jeg at være. Jeg forsøger...
At være en god tolstojaner?
Jeg er ikke selv nogen god tolstojaner.
Vær varsom med at spørge mig til råds om noget som helst.
Pine?
Kalja hed hun.
Hun er en gammel kone nu.
Hvidt hår og gammel krop, ligesom mig.
Hun kan vel knap nok huske mig.
Det kan sågar være, hun er død.
Tror De, det tjente et formål?
Hvad mener De?
Den lille romance.
Tjente den noget formål?
De ville nok sige...
Jeg har læst, at De siger, at det fysiske legeme ikke er virkeligt.
At det er en illusion.
Jeg siger så meget. Hvad siger De selv?
Hvad mener De?
Det ved jeg ikke.
Det gør jeg heller ikke.
Lugt engang.
Syrener. -Præcis.
Duften forstærkes, når solen går ned.
Far!
Han er blevet løsladt!
Han kommer tilbage!
Min ven.
Han vil have jeres far til at ændre sit testamente.
Til at give sin ophavsret i gave til menneskeheden.
Den snog.
Far kan umuligt forsvare sig mod de tyveknægte.
Du er en god søn, min ven
Fri for deres falske kyskhed og religion.
Gid alle mine børn var som dig.
Vladimir Grigorjevitj, sikke en overraskelse.
Sofija Andrejevna,-
-det glæder mig at se Dem. Og det glæder mig at glæde Dem.
Kom, min ven.
Vi har meget at tale om.
Jeg er glad for at have Dem på tomandshånd, Valentin.
De har misforstået noget. -Hvad mener De?
De sender mig lange tirader om Tolstojs lære,-
-og det er interessant, men ikke særlig brugbart.
Jeg vil vide, hvad Sofija Andrejevna har for.
Hun er fast besluttet på at-
-forpurre sin mands ædleste intentioner.
Det ved jeg nu ikke.
Kvinden fatter ikke, hvad det er, vi vil opnå.
Vi ønsker blot at udbrede Tolstojs lære-
-til så mange som muligt.
Jeg kan ikke tjene læremesteren,-
-hvis ikke jeg ved, hvad der foregår.
Bevægelsens overlevelse afhænger af det.
Sætter De pris på vores arbejde-
-og de idealer, vi er fælles om? Det er derfor, jeg er her.
Udmærket.
Godmorgen, min elskede. -Godmorgen.
Må jeg sidde lidt hos dig? -Selvfølgelig, min kære.
Det er fuldkommen horribelt, min elskede, som folk gør nar ad dig.
Hvad mener du? -Jeg hørte bønderne-
-stå og more sig over det i stalden.
Over hvad?
Hvad morede de sig over?
Over at du lader dig besnære-
-af en fed, midaldrende sleskeprins.
Dit forhold til Tjertkov er direkte komisk.
Jeg er meget glad for Vladimir Grigorjevitj.
Lad dem bare more sig.
Det er ikke morsomt, det er sygt og unormalt.
Du hænger efter ham konstant. -Vi har meget til fælles.
I har intet til fælles.
Du er et geni, og han er en pervers spytslikker.
Fordi han forstår, hvad det er, jeg vil udrette,-
-og hjælper mig?
Han udnytter dig, men det kan du åbenbart ikke se.
Den skaldede, overvægtige idiot... -Skal du absolut-
-distrahere mig?
Lad mig være i fred. Du er som et forkælet barn.
Elsker du mig, Leovosjka? -Selvfølgelig gør jeg det.
Hvorfor forråder du mig så? -Hvorfor siger du det?
På grund af testamentet.
Dit nye testamente.
Jeg har ikke skrevet nyt testamente.
Har Tjertkov det?
Det er derfor, han er kommet, ikke?
I taler om det, du og din filejs.
Du kerer dig ikke om dem, der elsker dig.
Du vil hellere forføres af charlataner og bedrages-
-i kærlighedens navn. Du kan ikke engang elske dine egne børn.
Eller mig. Hvor er det?
Der er intet nyt testamente! -Lov mig, at det aldrig vil blive skrevet.
Jeg har fortalt dig sandheden.
Lad mig så arbejde.
Gider du?
Så går jeg ned og kaster mig ud foran et tog.
Madam Tolstoj bliver Anna Karenina.
Det ville pressen elske.
Du har ikke brug for en mand. Du har brug for et græsk kor!
Masja...
Din bog.
Undskyld.
Er det rart?
Hvad er der?
-Er du rent faktisk jomfru?
Nej, nej, nej... Jeg driller bare.
Det var dejligt. -Jeg kan godt igen...
Nej, det var dejligt.
Mener du det? -Ja.
Hold om mig.
Undskyld.
Hvorfor er du taget hertil, Masja?
Hvad mener du?
Du følger ikke nogen af stedets regler.
Fordi det ikke handler om regler.
I hvert fald ikke for Tolstoj.
Valentin Fedorovitj.
Hvad er der? -Luk op.
Jeg er lige optaget.
Lev Nikolajevitj står dernede. Han vil tale med Dem.
Sig til Lev Nikolajevitj, at jeg er der om et øjeblik.
Ja. Og sig til Maria Filipovna, at der er brug for hjælp i køkkenet.
Det skal jeg nok, hvis jeg støder på hende.
Hvis I skal te jer som kaniner, så kan I flytte ud i skoven.
Jeg går først. Giv mig fem minutter.
Kom her. Sådan, min dreng.
Se kærligheden lyse ud af ham. Det er som...
Jesus, der tager imod børnene-
-og alt det der. Ja, jeg er en gammel,-
-grim mand.
Min dreng.
Kom og kys mig.
Og hvem har vi der? Maria Filipovna.
I ser så sunde ud.
Livet her må bekomme jer godt.
Prosit, min dreng. Hvad er De nu nervøs for?
Sid ned, sid ned.
Masja, min kære.
Valentin fortæller mig, at De er en pryd for Teljatinki.
Han siger, De er en dygtig læremester.
Vi er glade for, De er her.
Hvad laver De?
De slog et levende væsen ihjel.
Ville De sige noget?
Det er jo absurd. -Hvad mener du?
Det var jo bare en myg. -Han kan ikke gøre for det.
Han er en meget bedre tolstojaner, end jeg er.
Det er ikke det budskab, vi ønsker at formidle.
Tag endelig Deres plads.
Godt så.
Far, det er fra mor.
"Nerverne flossede. Stop. Søvnløshed. Stop."
"Puls 100. Stop.
Vær sød at komme hjem."
Nå?
Er du syg, eller hvad er der galt?
Jeg har det meget bedre, nu hvor du er her.
Det går altså ikke an, det her. Du gjorde alle dybt bekymrede.
Gjorde jeg? Det tror jeg ikke på. Ikke dig.
Jeg er din lille fugl. Du kender mine små lyde.
Og det her var måske et elskovskald?
Du kom da tilbage til mig.
Hvorfor? Hvorfor i alverden gør du det?
Du vil absolut forvandle vores liv til et operahus.
Får man da aldrig fred? -Se dog på mig.
Det her er den, jeg er. Den, du giftede dig med.
Nok er vi blevet gamle, men...
jeg er stadig din puttehøne.
Og du er hanen med den store pik.
Skal jeg få dig til at gale?
Kom, lad mig få dig til at synge.
Elsker du mig? -Ja, det gør jeg.
Jeg vil have, du skal elske mig.
Det gør jeg også.
Masja.
Du ville ikke se på mig.
Det var vanskeligt, når de andre var til stede.
Det var ikke vanskeligt i sengen,-
-da det bare var os to for Guds åsyn.
Jeg lagde ikke rigtig mærke til Gud.
Fik jeg dig til at glemme Gud? -Nej, aldrig.
Jo, i et kort øjeblik.
Du glemte dine regler og kom i tanker om kærligheden.
Du får det til at lyde så enkelt. -Det er enkelt.
Vi gjorde det, som mænd og kvinder nu engang gør,-
-altid har gjort og vil blive ved med at gøre.
Vi rørte hinanden.
Da vi var tæt sammen, skete der noget mellem os.
Noget ægte.
Hvad har vi forrådt ved det?
Intet.
Men du er bange.
Alle dine ideer.
Hun vil udspørge Dem om det nye testamente.
Hvorfra ved hun, det findes?
Hun påstår, at Lev Nikolajevitj tilbød hende at se et udkast.
Han tænker tydeligvis ikke klart.
Og nu skal vi trækkes med hendes enøjede begærlighed.
Jeg synes ikke, det er enøjet. -Hvabehar?
Han er hele hendes liv. I hendes øjne er de fælles om arbejdet.
Og det støtter De hende i?
De er blevet duperet af hende.
Det var det, jeg frygtede. -Jeg taler blot om deres liv sammen,-
-ikke andet. -Vi må tale med hende.
Lad, som om intet er sket. -Der er jo intet sket.
Sofija Andrejevna. Endelig beærer De os med et besøg.
Jeg er spændt på at se, hvordan det skrider frem her i Teljatinki.
Hvad er der galt?
Deres moustache er...
Der er noget galt med voksen.
Lad mig komme lige til sagen.
Jeg ønsker ikke at være Deres fjende.
Jeg er tværtimod glad for, at min mand har fundet en ven,-
-der forstår og deler hans idealer.
Jeg ønsker blot, hvad der er ret og rimeligt.
Jeg ønsker at evaluere det nye testamente.
I så fald kan vi sagtens være venner.
Det er meget venligt af Dem. Men jeg kan ikke hjælpe Dem.
Ikke uden Deres mands eksplicitte samtykke.
Han sagde ja. Ikke sandt, Valentin?
Intet vitterlighedsvidne kan ændre min holdning, beklager.
Men jeg skal snarest muligt-
-drøfte det med Lev Nikolajevitj.
Jeg ønsker også, at vi skal være venner.
Lev Nikolajevitj er det vigtigste i verden for os begge to.
Vi bør bilægge vores strid-
-og give ham fred til at arbejde.
Ja.
Valentin Fedorovitj, vil De være venlig at følge mig hjem?
Jeg følger grevinden hjem.
Jeg er tilbage inden aftensmaden.
Det vil glæde Masja at høre.
De har fortiet noget for mig.
Har jeg det?
De kan indvie mig i hvad som helst.
Jeg elsker små romancer.
Det er ikke noget særligt.
En ung kvinde i Deres liv?
Masja er blot min veninde.
Deres elskede? -En meget nær veninde.
De glemmer, jeg er en erfaren læser.
Jeg kan aflæse Deres ansigtsudtryk. Hvert et bogstav i det.
Det står lysende klart.
Gør det?
Elsker De hende?
Det tror jeg måske nok.
Den slags forstår min mands såkaldte disciple ikke.
De har aldrig forstået et ord af alt, hvad han har skrevet.
Hvad ved de om kærlighed?
Lad os nu se at få det overstået.
Det må du undskylde.
Gjorde jeg dig forskrækket? -Det går.
Undskyld.
Jeg skyndte mig tilbage.
Sikke en underlig dag. Lev Nikolajevitj...
Jeg elsker at lytte til ham, men i dag kunne jeg ikke koncentrere mig.
Jeg havde kun tanker for dig.
Jeg tror, jeg har taget fejl af dig.
Jeg har taget fejl af os begge to. -Nej...
Jeg opførte mig dumt.
Jeg var bange, men det er jeg ikke længere.
Masja...
Jeg elsker dig, Masja.
Værsgo.
Masja...
Masja, jeg...
I mit hjerte-
-har jeg kopuleret et utal af gange!
Men det var aldrig, som det var med dig.
Så venter jeg på dig.
Mener du det?
Nu skal jeg tage den.
Hvad er der? Hvad griner du ad?
"Der er noget galt med voksen."
Jeg synes, det var ham på en prik.
Du er lykkelig.
Selvfølgelig er jeg det.
At elske og blive elsket er alt, der er virkeligt i denne verden.
Har han sagt det?
Ja, Tolstoj har sagt det, men nu siger jeg det.
Jeg siger det, fordi du får mig til at forstå det.
I dine øjne ser jeg min fremtid.
Du er nok det modigste menneske, jeg nogensinde har mødt.
Du forbløffer mig.
Du tror mere, end jeg evner at gøre.
Jeg elsker dig.
Du er ædel, Valja.
Du er det, jeg kom hertil for at finde.
Ivan, hvem er det, der går med den ækle parfume?
Jeg forstår godt, at det er en vanskelig situation.
Denne vej.
Vi må drøfte det nu. Det kan ikke vente længere.
Mor må ikke få noget at vide.
Grevinden er desværre blevet farligere og farligere.
Ikke farlig. Hun kerer sig blot om familiens trivsel.
Og vi kerer os om menneskehedens trivsel.
De har været yderst rimelig. -Har jeg det?
Naturligvis.
Hun forvalter allerede de indtægter, Deres jorder giver.
Lyt til ham, far. Han vil kun vores bedste.
Vi taler kun om rettighederne til Deres ord, Deres ideer.
Med al mulig respekt...
Grevinden er for ivrig efter at gøre profit på Deres arbejde.
Min hustru er en del af mig. Vi har været sammen i mange år.
Men De er mere end ægtemand og far, det må hun forstå.
Folkets interesser er også Deres.
De er en del af folket. Det vil hun aldrig forstå.
Hun er ustabil, måske endda syg. -Det er desværre meget sandsynligt.
Far, du er nødt til at være realistisk.
Hendes opførsel er dybt alarmerende.
Er hun virkelig egnet til at bestemme testamentets ordlyd?
Hvor vover ...!
Hvad er det dog, du har for?
I lægger råd op imod mig, og så endda i mit eget hus!
Jeg har skænket dig 13 børn.
Hvordan kan du forråde mig på denne måde?
Vær venlige at hjælpe mig op.
Gør det bare.
Giv bare alt, hvad vi ejer, til ham,-
-din fede, lille trækkerdreng.
"Hvad kunne du tænke dig, min elskede Vladimir Grigorjevitj?"
"Min kones hjerte på et fad? Hendes nyrer tilsmagt med salt?"
"Så gerne, min egen. Tag, hvad du vil."
"Porcelænet, jorderne,-
-ophavsretten til alt, hvad jeg har skrevet."
"Alt for dig, min elskede."
Giv mig den der. -Nej.
Giv mig den, din luskepeter!
Giv mig den så!
Kan jeg ikke få en smule...
Kan jeg ikke få... Du tager livet af ham, mor.
Men det er vel det, du ønsker. Du ønsker, han skal dø.
Lev...
Mig narrer De ikke.
Jeg ved præcis, hvad De er ude på.
Jeg vil se testamentet.
Det er min ret som hans ægteviede hustru.
Hvad er det, De er bange for?
Dem.
Jeg er bange for Dem.
Pressen er blodtørstig.
Jeg kunne sagtens knuse Deres omdømme.
De gør det nemt for mig.
Så fortæl dem, hvad De vil!
Jeg har for meget respekt for Lev Nikolajevitj!
Det er Deres held.
Hvorfor kan min mand ikke se Deres sande ansigt?
Hvis jeg havde en hustru som Dem, skød jeg mig en kugle for panden!
Eller tog til Amerika.
Jeg håber, De har det bedre.
Kan De lide opera?
Ja.
Jeg er frygteligt ked af-
-det hele.
Denne arie er så smuk.
Den handler om en kvinde, hvis elskede har forladt hende.
Det synes folk er meget bevægende.
I operaen
Vores liv sammen er blevet ulideligt.
Sæt Dem, Valentin. -Jeg skal til Teljatinki.
Pjat, spis nu Deres mad.
Det er bare en ægteskabelig uoverensstemmelse.
Omend jeg har haft god grund dertil, er jeg ikke holdt op med at elske dig.
Naturligvis ikke.
Men du gør det ved Gud ikke nemt.
Skulle det være nemt?
Vi er hinandens livsværk.
Det er det, kærlighed går ud på.
Jeg må hellere gå. -Nej, sæt Dem.
Nå, så det er det, kærlighed går ud på?
Overrasker det Dem?
Jeg troede, den var mere afdæmpet.
Prosit.
Men han har jo ret!
Hvis ikke vi kan leve et ordentligt, stilfærdigt liv,-
-og jeg ikke kan arbejde...
og få en smule fred, så rejser jeg min vej.
Men ikke for at være sammen med Tjertkov.
Hvor vil du rejse hen? -Dusjan siger, du bliver min død!
Så rejs! Hvorhen du vil!
Rejs, hvorhen du vil!
Jeg hader dig!
Jeg hader det, du er blevet til!
Fru grevinde?
Dusjan
Fru grevinde?
Fru grevinde! Klarer hun den?
Sofija... -Luk øjnene op.
Luk øjnene op.
Åh, min ryg!
Min ryg...
De ligger på en gaffel.
Sæt Dem op, så får De det meget bedre.
Vær god at følge hende ovenpå.
Masja...
Det var forfærdeligt.
De elsker hinanden højt, det er jeg sikker på, men...
Når man ser, hvad det fører til, ville man ønske, man kunne...
Er der noget i vejen?
Masja?
Jeg rejser tilbage til Moskva.
Tjertkov kom og talte med mig.
Han sagde, jeg ville gøre mere gavn der.
Det betyder... At han straffer os.
Han straffer mig.
Han straffer mig for mit venskab med Sofija Andrejevna. Sådan er han.
Jeg er ligeglad med ham.
Det er jeg da også, men... Du må ikke rejse.
Jeg taler med ham. Han skal sørge for, at du bliver her.
Nej. Jeg vil gerne af sted.
Jeg træder ud af bevægelsen.
Sæt dig ned.
Du kan da ikke svigte Tolstoj... -Det gør jeg heller ikke.
Da jeg læste "Skriftemål", blev jeg dybt bevæget.
Af hans søgen efter frihed.
Frihed for vrede, for dogmatik.
Frihed for alt kirkens overtroiske nonsens.
Det betog mig dybt.
Og det var det, jeg troede, det handlede om.
Er det ikke det, livet handler om?
Frihed og kærlighed.
De forplumrer det hele.
Tag med mig.
Vil du ikke nok?
Det kan jeg ikke.
Jeg går op på mit værelse.
Masja...
Masja, jeg kan ikke.
Jeg har brug for dig.
Det ved jeg, du har.
Det ved jeg.
A-Y...
Hvad var det nu? Jeg kan ikke huske det.
Var det din ...? Nej, nej, nej.
Nu skal du hvile dig.
Hvil dig.
Er alting på plads?
God eftermiddag, Lev Nikolajevitj. -Er den det?
Husk på, at dette vil sikre,-
-at Deres samlede værker bliver gjort til offentligt eje.
Epokegørende.
Deres værker er det russiske folks kulturarv...
og nu bliver de deres ejendom for tid og evighed.
Ja?
Jeg skal bruge en pen.
Naturligvis.
Hvad er der?
Jeg har ikke en pen på mig.
Du er sekretær. Du må da have en.
Han er også sekretær. Spørg ham.
Valentin Fedorovitj, har De en pen?
Ja.
Jeg har en pen.
Er der noget galt?
Jeg er konspirator.
Ikke andet.
Lev Nikolajevitj...
Må jeg stille et spørgsmål, som intet har med arbejdet at gøre?
Naturligvis.
Elsker De Deres hustru?
Da jeg bejlede til Sofija,-
-var hun så ung og uskyldsren,-
-at det forekom mig umuligt at vinde hendes hjerte.
Jeg ville ikke fortælle hende om mine følelser, og alligevel-
-var det det eneste, jeg ønskede.
Derfor skrev jeg en række bogstaver,-
-som jeg bad hende dechifrere.
Hun blev helt forvirret og troede, det var en spøg,-
-så derfor gav jeg hende én ledetråd.
"De første to bogstaver står for 'din ungdom'."
Mere sagde jeg ikke.
Og så...
skete miraklet.
Hun fremsagde sætningen.
"Din ungdom og din sukken efter lykke-
-påminder mig ubønhørligt om min alder-
-og om, hvor umulig lykken er for mig."
Hele min sætning.
Som om hun havde læst mine tanker.
I det øjeblik vidste vi begge, at vi altid skulle være sammen.
Og de første par år var vi-
-utroligt...
og uhyggeligt...
lykkelige.
Og nu er vi her.
Jeg forlader Teljatinki.
Gør De det? -Ja. Jeg rejser til Moskva.
Hun trækker Dem rundt i manegen.
De siger, at kernen i bevægelsen er kærlighed.
Ja, den kærlighed, som han lærer os om.
Den kærlighed, der binder menneskeheden sammen.
Jeg har aldrig mødt menneskeheden.
Jeg har kun mødt mænd og kvinder, ufuldkomne alle sammen.
Ja. Men Lev Nikolajevitj lærer os også,-
-at kærlighed ikke må være valen. Den må ikke være enfoldig.
Rejs De bare. Vi vil savne Dem...
vores naive sentimentalist.
Leovosjka!
Kasjnikov vil købe rettighederne til dine værker efter din død.
Så skal jeg sørge for at dø snarest muligt.
Pjat med dig. Se her.
Han tilbyder dig 1 million rubler.
Hvorfor glæder det dig ikke? -Jeg skriver ikke for forlæggere,-
-men for mennesker. -Hvor skal du hen?
Valentin vil tale med mig.
Så gå dog, og lad din arme familie sulte!
Der er vist ingen, der sulter her i huset.
Tværtimod.
Jeg ækles ved vores velstand.
Du er ellers første mand ved truget.
Det har du altid været.
Hvad vil De mig, kære ven?
De ser tungsindig ud.
Hvad er det, De vil fortælle mig?
Sofija!
Hvad er det, du gør?
Hvordan kunne du gøre det mod mig?
Du er ikke rask. -Du sårer mig igen og igen!
Du flår stykker af mig, til der intet er tilbage.
Jeg ved ikke længere, hvem jeg selv er.
Jeg har læst din dagbog.
Jeg ved, hvad du har gjort.
Når du opfører dig sådan, har jeg ikke andet valg.
Giv mig så pistolen. -Nej!
Giv mig nu pistolen.
Jeg vil bede Dem blive her i nat.
Naturligvis.
Valentin,-
-vågn op.
Han rejser.
Pak kun det allervigtigste.
Ikke noget, der ikke er absolut nødvendigt.
Vi må skynde os.
Hvor vil De tage hen?
Ingen plan. Vi rejser bare.
Vi må have en lygte med. Det er meget mørkt i nat.
Og lavement-apparatet.
Alt er klart.
Alt i orden, Dusjan?
Kør nu forsigtigt.
Far?
Han har ombestemt sig. Han går tilbage til huset.
Vil De hellere vende om?
Nej.
Jeg har lagt dette liv bag mig.
Hjælp mig op. -Naturligvis.
Giv dette til Sofija.
Far nu vel.
Du skal ikke græde.
Jeg sender bud efter dig, når jeg kan.
Kør.
Han er rejst.
For bestandig? -Ja, det tror jeg.
Sasja, min skat, du må vide, hvor din far er.
Nu ikke flere julelege...
Fru grevinde, dette er til Dem.
Min hverdag i huset er blevet uudholdelig.
Jeg gør nu, hvad så mange andre før mig har gjort.
Lagt deres verdslige liv bag sig-
-for at tilbringe deres sidste dage i fred og ensomhed.
Dammen!
Mor! -Fru grevinde!
Vær god ikke at følge efter mig,-
-selvom du skulle opspore mig.
Det ville kun forværre vores forhold-
-og ikke rokke ved min beslutning.
Tilgiv mig, hvad jeg har gjort mod dig,-
-ligesom jeg af hele min sjæl tilgiver dig-
-alt det, du har gjort mod mig.
Mor!
-Jeg har hende!
Tag hende!
Få fat i en læge!
Vend hende om!
Ivan, tag ned til stationen. Find ud af, hvilket tog han tog med.
Kom, du må op i seng.
Tak.
Værsgo. En kop te.
Hun er udmattet. Hun sov i næsten fire timer.
Jeg er glad for, hun kan sove. Det tager lidt af smerten.
Og det tager lidt af larmen.
Kom ind.
En besked, frøken. -Til mig?
Fra Deres far.
Kæreste Sasja. Jeg gør nu holdt i Sjamordino.
Her vil jeg vente på dig.
Bed Valentin om at blive og passe på din mor.
Når du kommer hertil, fortsætter vi sydpå sammen.
Din hengivne far.
De er alle sammen rejst.
Jeg er her.
De skriver til Deres kæreste. Hvor yndigt.
Jeg er ikke sikker på, hun er min kæreste.
Men De tror, De vil møde hende igen.
Det håber jeg inderligt.
Jeg ved, De ved, hvor han er, Valentin.
Jeg beder Dem ikke om at forråde ham.
Jeg har bare brug for, at De opsøger ham.
Jeg er nødt til at tale med ham.
Jeg skal nok undlade at skabe mig. Det kan De godt love ham.
Jeg vil bare så gerne se ham.
"Tolstoj forlader sit hjem og forsvinder."
"Vismanden fra Jasnaja Poljana tager flugten."
Jeg håber ikke, det er for meget for ham.
Hvor er vi? -Alt er, som det skal være.
Nu skal jeg tage Deres temperatur.
Kom.
Forsigtig på trappen.
Vi er kommet til verdens ende.
ASTAPOVO DET SYDLIGE RUSLAND
Dette er stationsforstanderen.
Han har tilbudt os sit hjem, så længe vi ønsker det.
Her er ingen kroer, så vi er heldige.
Ja, meget heldige.
Her får du det bekvemt, far.
Vi andre sover på brikse eller på stationen.
Og så tager vi videre. -Ja.
Ja, far, så tager vi videre.
Undskyld?
Jeg vil gerne sende et telegram.
Er i Astapovo. Stop.
Tolstoj syg. Stop.
Høj temperatur.
Send det til grevinde Sofija Andrejevna Tolstoja-
-på Jasnaja Poljana i Tula.
Mange er bekymrede for Lev Nikolajevitjs helbred,-
-heriblandt folk som Henry James
-og Joseph Conrad.
Lev Nikolajevitjs temperatur er for nuværende 40 grader celsius,-
-og han har forhøjet blodtryk på 180 over 100.
Men dertil skal det siges,
at Lev Nikolajevitj er fattet...
Bulgakov!
Hvor er han? -Herhenne.
Så tog han altså af sted til sidst.
Han var for syg til at rejse. -Det er en triumf for bevægelsen.
Hvor ser han lille ud.
Far...
Nå, er det Dem.
Min kære ven.
Hvad er det dog, der foregår?
Det gør godt at se Dem.
Tak.
Vi har så meget, vi skal udrette.
Har De talt med Sofija?
Jeg har bevidst undgået det.
Hun skal nok komme.
Jeg ved ikke hvornår, men hun skal nok komme.
Så vil vi være parate. -Parate til hvad?
Undskyld, men det er tid til Deres lavement.
Det skal De ikke undskylde for.
Deres lavementer er blevet forsidestof.
Godmorgen, mine herrer.
I vil sikkert være lettede over at høre,-
-at Lev Nikolajevitj havde en relativt rolig nat.
Hans temperatur er fortsat 40 grader celsius,-
-og hans blodtryk er stadigvæk forhøjet.
Dog skal det tilføjes,-
-at han stadig er kvik og stærk af sind.
Det er grevinden!
Er hun her?
Hvor er hun?
Det er grevinden!
Hun kommer herind.
Ikke før hun har fodret dem løgne.
Lad mig tale med hende.
Jeg vil se min mand.
Ja.
Nu skal jeg...
Jeg vil se ham nu.
Fru grevinde!
Valentin... Jeg vil gerne se ham.
Det er ikke det rette tidspunkt.
Det er det helt rette tidspunkt for mig.
Jeg tror, det ville være bedst, hvis grevinden ventede...
Jeg vil se min mand.
Det er han for svag til, mor.
Han er ikke for svag til at se dig eller den...
Skal det virkelig foregå her?
Jeg står som spedalsk uden for porten, mens han ligger med Djævelen selv.
Tjertkov er her, fordi far sendte bud efter ham.
Er det sandt? -Ja.
Har I fortalt ham, at jeg nær var druknet i dammen?
Det var ikke nødvendigt. Det stod i alle aviserne.
Lad mig følge Dem ud. -Hvad sagde han til det?
At han ville blive ked af det, hvis du tog dit eget liv.
Ville han blive ked af det? -Frygteligt ked af det.
Men at han ikke kunne have handlet anderledes.
Jeg vil se ham.
Han er min mand, ikke din.
Du er ulidelig.
Og du er en iskold møgkælling af en datter.
Jeg mistede fem børn!
Kunne et af dem dog ikke have været dig?
Er De færdig?
Valentin, vær venlig at følge mig ud.
Naturligvis.
Må vi have lov? Gør plads.
Jeg har teet mig dumt, har jeg ikke? -Nej, fru grevinde.
Bare rolig.
Her. Til Dem.
Er det rent? -Selvfølgelig er det det.
Hvad er der i vejen?
Hør ham engang.
Jeg går for at være læge, for himlens skyld.
Sofija?
Sofija...
Hvad er der galt?
Hun er her, ikke sandt?
Hun er her. -Det er ren indbildning.
Sasja!
Hvor er din mor?
Hun er derhjemme.
Hvis hun vil se mig, kan jeg ikke afslå.
Vil hun komme hertil?
Det ved...
Det kan ingen...
Det kan ingen hvad?
Jeg vil gerne sende et nyt telegram.
Er i Astapovo. Stop.
Tolstoj syg. Stop.
Dybt fortvivlet. Stop. Vær sød at komme.
Send det til Masja.
Maria Filipovna Melinova.
De løj for ham.
Dæmp Dem.
Han vil jo gerne se hende.
Hvad skulle hun kunne bidrage med?
De har været gift i 48 år.
Hun ville bidrage med forfængelighed, pylren og larm.
Hun lovede mig... -Hvad lovede hun Dem?
De kender hende.
Tror De virkelig, hun kan undgå at skabe sig tosset?
De har et helt liv sammen.
De er blevet besnæret af hendes romantiske bavl.
Og De glemmer, at hun ønsker at knuse alt, hvad vi gør.
Hun kommer anstigende her med sin sleske, lille præst.
Disse mennesker er ådselgribbe, Valentin!
De venter kun på, at de i hans sidste stund
kan indlemme ham i kirken igen.
Det er deres fantasi. -Hold præsten væk.
En afsværgelse på dødslejet.
Har du nogen anelse om, hvor stor skade det vil forvolde?
Alt, hvad han har drømt om,-
-og vi har arbejdet for, vil blive fejet bort.
En enkel, værdig død er det,-
-vi ønsker for ham.
Det er det, han ønsker sig.
De vil gøre ham til et ikon.
De ønsker at se folk knæle for det afgudsbillede, De har skabt.
Men det er ikke det, han ønsker.
Det vil ikke give ham fred.
Han vil gerne se hende. Lad hende dog komme.
Det vil jeg gøre alt, hvad der står i min magt, for at forhindre.
Det afgudsbillede, De ønsker at skabe...
vil ligne Dem mere, end det ligner ham.
Valentin.
Hans feber er jo faldet.
Ja.
Men hans puls... Altså, den...
Min kære...
Skal jeg hente hende?
Han ville alligevel ikke kunne genkende hende.
Tag overtøj med. Det er koldt.
Fru grevinde, kan De give mig nogle oplysninger?
Er han ved at dø?
Er han død?
Leovosjka! Min elskede!
Tilgiv mig, min elskede.
Jeg er en tåbe. Jeg er en egoistisk kvinde, men jeg elsker dig.
Du må tro på mig.
Du må forstå mig...
Tilgiv mig min ondskabsfuldhed og min nedrighed...
Bevar fatningen.
Råber jeg? -Du må bevare fatningen.
Ja.
Det skal jeg nok.
Du taler ikke, men jeg kan høre dig.
Elsker du mig, Leovosjka?
Det er jeg aldrig holdt op med, min lille fugl.
Og det vil du aldrig holde op med?
Nej.
Aldrig.
Og du vil aldrig mere forlade mig?
Nej. Aldrig mere.
Godt
Godt.
Lad os så tage hjem.
Første respirationsophør.
Andet respirationsophør.
Klokken ti minutter over seks her til morgen...
forlod en prægtig sjæl denne verden.
Masja
Åh, Masja...
Tilgiv mig, men han er død. -Det ved jeg.
Men jeg er kommet for at finde dig, Valja.
For at finde dig.
Gud være med Dem, Sofija Andrejevna!
Gud velsigne Dem!
Vi vil bede for Dem, fru grevinde!
I 1914 tildeltes Sofija
ophavsretten til alle sin mands værker.
Hun døde fem år senere i sit elskede hjem.
Vladimir Tjertkov forblev tolstojaner resten af sit liv.
Han døde i Moskva i 1936.
Valentin Bulgakov forlod Rusland og tog til Prag.
Han blev kendt over hele Europa som forfatter
og frimodig pacifist.
Han døde i 1966.